TUHANNET JONOTTAVAT RUOKAA
PASKAT SÄÄNNÖISTÄ
SENAATTI JULISTAA HÄTÄTILAN
KENRAALI MARCIUS SUPISTAA KANSALAISOIKEUKSIA
PAIKKA, JOKA KUTSUU ITSEÄÄN ROOMAKSI
Kuunnelkaa, ennen kuin jatkamme pidemmälle.
Kuoletteko ennemmin kuin näännytte nälkään?
Kuolemme.
Tiedätte, että Gaius Marcius on kansan pahin vihollinen.
Tiedämme. -Joten -
tapamme hänet ja ostamme maissia itse määrittelemäämme hintaan.
Meitä pidetään huonoina kansalaisina ja patriiseja hyvinä.
Meitä kiusaava laihuus -
kärsimyksemme, on heidän etunsa.
Kyllä.
Kostetaan tämä kepeillämme ennen kuin meistä tulee nälkäkurkia.
Keskustelu riittäköön. Mennään.
Rauhoittukaa. Kuka tuolla kulkee?
Arvoisa senaattori Menenius, joka on aina rakastanut kansaa.
Ystävät. Sanon tämän teille. Patriisit pitävät hyvää huolta teistä.
Halujenne ja kärsimystenne edestä -
voisitte yhtä hyvin iskeä sauvoillanne taivasta -
kuin nostaa ne Roomaa vastaan.
Me saamme kärsiä nälästä, vaikka siilot ovat täynnä viljaa.
KOIRIEN TÄYTYY SYÖDÄ
ROOMAN VILJAVARASTO
Leipää.
Leipää!
Lopettakaa!
Mikä hätänä, te tyytymättömät konnat-
joiden syyhyävät mielipiteet saavat teidät ruvelle?
Pyydämme teiltä suopeutta.
Se,joka suo teille suopeutta, tahraa teidät imartelulla.
Mitä pyydätte, rakit? Ette halua sotaa ettekä rauhaa.
Toinen pelottaa teitä, toinen antaa ylpeyden aihetta.
Se,joka teihin luottaa, löytää leijonien sijaan jäniksiä.
Kettujen sijaan hanhia.
Se,joka ansaitsee suuruutta, saa teiltä vihaa.
Hirteen vain. Vai luottaa teihin pitäisi?
Muutatte mieltänne joka hetki.
Vihatuista tulee jaloja ja arvostetuista kurjia.
Mitä tarkoitatte, kun taistelette senaattia vastaan -
joka jumalten turvin jaksaa ihmetyttää teitä?
Teitä,jotka muuten tappaisitte toisenne?
Menkää. Menkää kotiin -
mitättömät.
Menkää takaisin! -Eteenpäin!
UUSIA LEVOTTOMUUKSIA VOLSKIEN RAJALLA
TULLUS AUFIDIUS UHKAAHYÖKÄTÄ ROOMAAN
VOLSKIEN PÄÄMAJA ANTIUM
Pyydän... -Tunnetko minua vielä?
Tunnen teidät hyvin. Nimenne on tietääkseni Aufidius.
Pitää paikkansa.
Olen roomalainen. -Mitä Roomassa tapahtuu?
Mitä Roomassa tapahtuu?
Siellä on nähty kummallista vastarintaa.
Kansa senaattoreja vastaan.
"On nähty". Joko se on loppunut?
Rovio on mennyttä, mutta pienikin kipinä sytyttää sen uudelleen.
Olet tehnyt tehtäväsi.
Volskit ovat valmiita sotaan.
Heidän johtajansa Tallus Aufidius aloittaa sen.
Kadehdin hänen jalouttaan.
Jos olisin joku muu, toivoisin olevani hän.
Olette siis kohdanneet taistelussa? -Sitä leijonaa metsästän mielelläni.
Titus Lartius, vielä kerran näet minun iskevän Tullusta.
Seuraan sinua.
Ovatko roomalaiset päässeet selville suunnitelmistamme?
Etkö ole samaa mieltä? Kuulin siitä vain neljä päivää sitten.
Tämä tieto pienentää voimiamme.
Vanha vihollisesi Marcius johtaa valmisteluita.
Jos kohtaan Gaius Marciuksen, olemme vannoneet-
että molemmat jatkavat, kunnes toinen on maassa.
Jos vielä tapaan hänet kasvotusten -
hän on minun tai minä olen hänen.
VOLSKIEN KAUPUNKI CORIOLES
Merkitse minut!
He halveksivat meitä rajattomasti.
Luovuttajia pidän volskeina,jotka saavat maistaa miekkaani. Matkaan!
Mennään.
Matkaan.
Corioleksen asukkaat sotivat Titusta ja Marciusta vastaan.
Olemme kuulleet heidän rumpunsa. Joukkomme ajettiin heidän linjaansa...
Pyydän sinua, tyttäreni. Laula-
tai ilmaisee itseäsi jollakin mukavammalla tavalla.
Jos poikani olisi aviomieheni, iloitsisin hänen poissaolostaan -
joka tuo hänelle kunniaa, enkä kaipaisi häntä sänkyyni.
Vaikka hän olikin nuorena hellämielinen ja ainoa poikani.
Tiedän, miten kunnia pukee sellaista ihmistä -
joten lähetin hänet etsimään vaaroja, jotta hän löytäisi mainetta.
Lähetin hänet julmaan sotaan, josta hän palasi ylpeänä.
Rouva, mitä jos hän olisi kuollut?
Sitten hänen hyvä maineensa olisi ollut poikani.
Kuulehan.
Jos minulla olisi tusina poikaa -
soisin yhdentoista heistä kuolevan jalosti maansa puolesta -
ennemmin kuin yhdenkään lähtevän taistelusta.
Kunpa herrani ei kohtaisi Aufidiusta.
Hän lyö Aufidiuksen pään polveensa ja talloo hänen niskansa poikki.
Taidan kuulla miehesi rummun.
Näen hänen marssivan ja huutavan:
"Tulkaa tänne, pelkurit!"
"Olette antautuneet pelolle, vaikka olette roomalaisia."'
Olette vain mieshahmoisia hanhia.
Pluto ja manala! Katsokaa.
Lähtekää kotiin tai vannon -
vannon taivaan tulien kautta unohtavani vihollisen ja sotivani teitä vastaan!
Hän kuivaa verisen otsansa ja jatkaa taistoaan.
Jupiterin tähden, ei verta.
Anna olla, hölmö. Se pukee miestä paremmin kuin kulta.
Senaattori Menenius on saapunut. -Sano, että otamme hänet vastaan.
Anna minun lähteä... -Ei tule kysymykseenkään.
Päivää, hyvät naiset.
Miten voitte? Entä kuinka pieni poikanne voi?
Kiitos, hyvin.
Miekkaleikit ovat mieluisampia kuin opettajan kuunteleminen.
Isänsä poika, todellakin.
Saatte toimia joutilaina kotirouvina tänään iltapäivällä.
Ei, hyvä herra. En tule ulos. -Ettekö?
Kyllä hän tulee. -Olkaa kärsivällinen. En tule.
Astun kynnyksen yli vasta kun mieheni palaa sodasta.
Eristäydytte suotta.
En voi lähteä ulos. -Teistä tulee uusi Penelope.
Hän kutoi Odysseuksen poissa ollessa, ja lanka täytti Ithakan koiperhosilla.
Anteeksi, herrani, mutten tule ulos.
Tulkaa mukaan, niin kerron hyviä uutisia miehestänne.
Nytkö jo? -Kuulimme hänestä eilen illalla.
Niinkö?
Hän ja Titus Lartius kukistivat volskien Corioleksen.
He voittavat ja sota jää lyhytikäiseksi.
Vannon tämän kunniani kautta, joten olkaa hyvä ja tulkaa ulos.
Suokaa anteeksi, hyvä herra. Tottelen teitä tästä lähin kaikessa.
Antakaa hänen olla. Hänestä vain pilaa ilomme.
Mitä Marciukselle on tapahtunut? -Hän on epäilemättä kaatunut.
Hän taisteli yksin kokokaupunkia vastaan.
Olet mennyttä, Marcius.
Kuka tuolla on? Hän näyttää nyljetyltä.
Hän muistuttaa Marciusta.
Tulinko liian myöhään?
Tulit,jos tulet peitettynä omaan vereesi etkä muiden.
Anna minun syleillä sinua samalla riemulla kuin hääpäivänäni.
Tuolla se vihattu mies, Aufidius, tappaa maanmiehiämme.
Herra, vuodatte verta. Taisto oli liian väkivaltainen toiselle kerralle.
Älä minua ylistä, enhän edes lämmennyt vielä.
Vuotamani veri on enemmän lääkettä kuin vaaraksi.
Taistelen yhtä kauan kuin Aufidiuskin.
Kuka täällä, epäileminenkin on häpeällistä -
rakastaa väriä,jonka peitossa olen-
pelkää enemmän huonon maineen kuin henkensä puolesta -
uskoo rohkean kuoleman korvaavan huonon elämän-
ja pitää kotimaata suuremmassa arvossa kuin itseään? Nostakoon se mies -
ja kaikki samoin ajattelevat kätensä ja näyttäköön asemansa.
Ja seuratkoon sitten Marciusta!
Vain minä.
Tehkää minusta miekkanne.
Etene urheasti, Titus.
Pois!
Tule.
Taistelen vain sinua vastaan, koska vihaan sinua.
Viha on meille yhteistä.
Viisi kertaa olen taistellut sinua vastaan.
Yhtä usein olet voittanut minut-
ja näin jatkuu, vaikka kohtaisimme miten monta kertaa.
Luulin, että voin voittaa hänet yhtäläisellä voimalla.
Miekka miekkaa vastaan. Jollakin tavalla kukistan hänet.
Viha tai taikuus peittoaa hänet. -Hän on itse paholainen.
Rohkeampi, vaan ei yhtä hienovarainen.
Vaikka näkisin hänet ilman unta tai turvapaikkaa, alastomana tai sairaana -
huolimatta pappien rukouksista tai uhrilahjoista -
mikään ei vähennä vihaani Marciusta kohtaan.
Kun löydän hänet, olkoon se sitten sängyssä tai veljeni varjeluksessa -
pesen käteni hänen sydänveressään.
Kunnioitettu Menenius.
Poikani Marcius lähestyy. Junon kautta, mennään!
Hän haluaa palata haavoittuneena.
Varmasti hän onkin. Kiitän siitä jumalia.
Samoin, kunhan haavat eivät ole liian syviä.
Haavat pukevat häntä voiton jälkeen.
Onko hän läksyttänyt Aufidiusta?
He taistelivat, mutta Aufidius pakeni.
Häntä ylistetään. Rukoilen sen olevan totta.
Tottako? -Ehdottomasti. Mihin hän haavoittui?
Hartiaan ja vasempaan käteen. Arpien näyttäminen kansalle on kunnia.
Hänellä on jo 25 arpea kehossaan.
Nyt niitä on 27.
Jokainen arpi merkitsee kuollutta vihollista.
Hänen edellään kulkee meteli, ja jäljessä tulevat kyyneleet.
Kuolema, tuo synkkä henki, makaa hänen käsillään.
Miehet kuolevat, kun hän lähettää sen matkaan.
Kuulkoon kokomaailma, että kunnia sodasta kuuluu Gaius Marciukselle.
Tästä lähtien ja ennen Corioleksen urotekoja -
häntä kutsutaan suurella ilolla -
nimellä Gaius Marcius Coriolanus. Kantakoon hän lisänimeään ylpeänä.
Gaius Marcius Coriolanus!
Nyt riittää. Tämä loukkaa sydäntäni. Lopettakaa.
Äitinne.
Olet pyytänyt jumalilta menestystä minulle.
Ei, arvoisa soturi. Nouse ylös.
Lempeä Marciukseni, arvostettu Gaiukseni.
Urotekojesi ansiosta olet nyt saanut uuden nimen.
Mikä se on? Pitikö minun kutsua sinua Coriolanukseksi?
Tässä on vaimosi.
Rakkaani tervehtii minua hiljaisuudella.
Jos palaisin arkussa, nauraisitko, kun kerran itket voiton hetkellä?
Rakkaani, tuollaiset silmät kuuluvat Corioleksen leskille-
ja äideille, jotka ovat menettäneet poikansa.
Nyt jumalat kruunaavat teidät. -Oletko yhä elossa?
Voisin nauraa ja itkeä. Oloni on kevyt ja raskas.
Mihin kääntyisin? Olet tervetullut kotiin.
Olette kaikkitervetulleita. -Tuhannesti tervetuloa!
Tervetuloa! -Tervetuloa, Coriolanus!
TULEEKO UUDELLEEN NIMETYSTÄ CORIOLANUKSESTA-
KONSULIEHDOKAS?
Marciuksen uskotaan. pääsevän konsuliksi.
Kuurot pyrkivät näkemään hänet ja sokeat kuulemaan..
Rouvat heittävät hänelle käsineensä ja neidot huivinsa ja nenäliinansa.
Aateliset kumartavat häntä-
ja kansa hukutti hänet hattuihinsa ja paitoihinsa.
En ole nähnyt tällaista ennen.
Onko noin ylpeää miestä ollutkaan? -Hänen vertaistaan ei ole.
Kun meistä tuli tribuuneja... -Huomasitko huulen ja silmät?
En, mutta pilkan kyllä.
Auguurin mukaan saamme illalla uutisia. -Hyviä vai huonoja?
Ei kansan rukousten mukaisia. He eivät pidä Marciuksesta.
Luonto opettaa pedot tuntemaan ystävänsä.
Syytättekö Marciusta ylpeydestä?
Emme ole syytöksissämme yksin.
Tiedän oikein hyvin, että yksin pystyy vain vähään.
Puhutte ylpeydestä.
Kunpa saisitte käännettyä silmänne kohti niskaa ja tutkittua itseänne.
Entä jos saisimmekin?
Löytäisitte ansiottoman, ylpeän, väkivaltaisen ja ärtyisän poliitikon -
eli hölmön, kuten Roomassa sanottaisiin.
Menenius. Olette tunnettu mies.
Olen tunnettu humoristisena patriisina -
joka nauttii lämmitetystä viinistä ilman veden tippaa.
Miehenä,joka tuntee paremmin yön kuin aamun.
Sanon ajatukseni ääneen ja pidän pahat puheet omana tietonani.
Kyllä me teidät tunnemme.
Ette tunne minua, itseänne ettekä ketään muutakaan.
Olette kunnianhimoisia.
Hyvää illanjatkoa. Tämä keskustelu saastuttaa aivoni.
Montako ehdokasta konsulivaalissa on? -Kuulemma kolme.
Coriolanuksen uskotaan voittavan.
Rohkea mies, mutta kostonhimoinen eikä pidä kansasta.
Moni suurmies imartelee kansaa, joka ei pidä hänestä.
Coriolanus ei välitä siitä, pidetäänkö hänestä -
eli hän tietää kansan mietteet.
Huoleton olemus kertoo sen myös kansalle.
Hän hakee kansan vihaa enemmän kuin on mahdollista löytää.
Ilkeyksien toivominen on yhtä paha asia kuin hänen halveksimansa-
imartelu suosion saamiseksi.
Miettikää hänen ansioitaan.
Teot oikeuttavat hyvään maineeseen, mutta hän pilaa sen ylpeydellään.
Ei puhuta pahaa. Hän on palvellut maataan.
Minun täytyy käydä senaattorien luona.
He lähettivät minulle terveisensä ja muuttivat arvonimeni.
Olen saanut kokea unelmieni täyttymyksen -
ja toiveideni toteutumisen.
Vain yksi asia uupuu.
Roomamme antaa epäilemättä sen sinulle.
Rakas äiti, palvelen kansaa mieluummin omalla tavallani -
kuin hallitsen sitä sen ehdoilla.
Coriolanus voittaa viran.
Hän ansaitsee voiton.
Hänestä puhutaan kaikkialla. -Äkkiä hänen halutaan voittavan.
Hänen valtansa alla osastomme voi mennä nukkumaan.
Hän ei voi siirtää meriittejään, vaan päätyy menettämään jo voitetut.
Kuulin hänen vannovan -
että jos hänet valitaan konsuliksi, hän ei esittele arpiaan -
eikä ano heidän haisevia ääniään.
Niin hän sanoi. Se koituu vielä hänen tuhokseen.
Jos hän ei kaadu, meidän loppumme koittaa.
Meidän on kerrottava kansalle hänen vihastaan sitä kohtaan.
Jos se sytyttää tuohuksen, rovio peittää hänet näkyvistä ikuisesti.
Tapaamisen tarkoitus on huomioida ne palvelukset-
joita hän on tehnyt maansa hyväksi.
Siksi pyydän vanhimpia toivottamaan tervetulleeksi nykyisen konsulin-
ja ansioituneen kenraalin -
joka sanoo muutaman sanan Gaius Marcius Coriolanuksen ansioista.
Puhu, Cominius hyvä.
Ei, pysy siinä. -Istukaa, Coriolanus.
Ei ole häpeä kuulla saavutuksistaan.
Mieluummin kärsin arpieni paranemisen uudelleen kuin kuulen, miten sain ne.
Istukaa, olkaa hyvä.
Mieluummin annan raapia päätäni auringossa-
kuin istun kuuntelemassa mitättömyyksieni suurentelua.
Puhu, Cominius. -Jatka.
Coriolanuksen teoista ei pidä puhua vaimeasti.
Urheutta pidetään hyveistä parhaimpana.
Jos se on totta, tälle miehelle ei kukaan vedä vertoja.
Hän niitti mainetta sodassa jo 16-vuotiaana.
Vaikka hän saattoi näytellä naista, hän osoittautui parhaaksi mieheksi.
Hän on sittemmin taistellut kunniakkaasti 177 taistelussa.
Erityisesti Corioleksen jälkeen kaipaan sanoja,jotka tuovat hänelle oikeutta.
Ainutlaatuisella tavallaan hän sai muutettua pelon urheiluksi.
Hän oli päästä varpaisiin veressä ja niitti kuolemaa joka liikkeellään..
Hän astui kaupungin hengenvaarallisesta portista yksin -
ja jätti jälkeensä väistämättömän ja auttamattoman kohtalon.
Uusilla voimillaan hän kukisti Corioleksen.
Hän ei jäänyt edes tasaamaan henkeään. ennen kuin kaupunki oli meidän..
Ryöstösaaliista hän ei piitannut.
Arvokkaat esineet olivat hänen silmissään vain maan hiekkaa.
Hän himoitsee vähemmän. kuin kurjuus palkintoja tuottaisi.
Hänelle riittää palkaksi vaivoista itse tehty työ.
Senaatti olisi tyytyväinen nähdessään teidät konsulina.
Kannatetaan!
Elämäni ja tekoni ovat käytettävissänne.
Teidän on puhuttava kansalle.
Pyydän teitä, en halua tehdä sitä.
En voi pyytää heiltä ääniä vain arpieni perusteella.
Pyydän teitä unohtamaan tavan.
Hyvä herra. Kansan on nähtävä teidät puhumassa.
Pyydän noudattamaan tapoja. -Häpeän näytellä sitä roolia.
Säästetään kansa siltä. -Kuuntele.
Pitäisikö minun esitellä tekojani ja kantamiani arpia -
kuin olisin tehnyt kaiken heidän ääntensä takia?
Toivomme konsulillemme iloa ja kunniaa.
Senaatti olisi tyytyyväinen nähdessään teidät konsulina.
Elämäni ja tekoni ovat käytettävissänne.
Teidän on puhuttava kansalle. -Pyydän teitä, en halua tehdä sitä.
Kansan on nähtävä teidät puhumassa.
Arvokkaimmatkin miehet ovat tehneet sen.
Perinteet vaativat sitä. Niiden mukaan on toimittava.
Mitä sanoisin? "Katsokaa. Nämä sain palvellessani maatani."
Älkää puhuko tuolla tavalla. Heidän on ajateltava teitä.
Hirteen vain. Ennemmin soisin heidän unohtavan minut.
Rukoilen teitä. Puhukaa kansalle.
Pyydä heitä pesemään kasvonsa ja pitämään hampaansa puhtaina.
Tiedättekö, miksi seison täällä? -Kertokaa, mitä on tekeillä.
Oma petokseni itseäni kohtaan. -Oma petoksenne?
En tehnyt sitä omasta tahdostani. -Mitä tarkoitatte?
En ole halunnut vaivata köyhiä kerjäämällä.
Uskokaa, että odotamme jotakin teiltä.
Sotaveteraani, mikä on konsulinviran hinta?
Hinta on ystävällisyys.
Sitten pyydän ystävällisesti.
Voin näyttää arpeni yksityisesti.
Mitä sanotte?
Saatte ääneni. -Sovittu.
Olen kerjännyt kaksi ääntä. Hyvästi.
Tämäpä merkillistä.
Saanko rukoilla teiltä ääntä konsulinvirkaan?
Palvelitte jalosti maata, muttette ole ansainnut jaloutta.
Päätöksenne?
Rankaisitte hänen vihollisiaan ja palkitsitte hänen ystäviään.
Ette ole rakastaneet tavallista kansaa.
Sen pitäisi olla etu. En rakasta tavalliseen tapaan.
Toivomme teistä ystävää, jotta voisimme ilolla antaa äänemme.
Käytän äänenne hyvin, enkä vaivaa teitä enempää.
Tuokoot jumalat teille iloa.
Äänenne!
Ääntenne eteen olen taistellut.
Olen etsinyt ääniänne.
Ääntenne eteen kannan paria tusinaa arpea.
Olen selvinnyt 18 taistelusta.
Olen tehnyt paljon ääntenne eteen.
Suuria ja pieniä tekoja.
Äänenne!
Totta tosiaan, minusta tulee konsuli!
Hän on toiminut jalosti,ja jokaisen rehellisen miehen ääni kuuluu hänelle.
Tulkoon hänestä konsuli!
Aamen!
Arvokkaita ääniä.
Olette saavuttanut rajan.
Tribuunit katsovat, että saatte kansan äänet.
Oliko tämä tässä?
Olette toiminut perinteen mukaisesti ja tavanneet kansan.
He tulevat virkaanastujaisiinne.
Senaattiinko? -Niin.
Voinko vaihtaa vaatteet?. -Totta kai.
Pidän teille seuraa. Entä te?
Jäämme kansan luo.
Jumalat olkoot kanssanne, konsuli.
Konsuli!
Kuunnelkaa, hyvä väki.
Olkaa hiljaa.
Kuunnelkaa. Oletteko valinneet tuon miehen?
Olemme!
Hän saa äänemme. -Kunpa hän ansaitsisi ihailunne.
Aamen!
Huomasin, miten hän pilkkasi meitä pyytäessään ääniä.
Hän pilkkasi meitä! -Halveksi meitä!
Se on vain hänen tapansa puhua. Ei hän meitä pilkannut.
Hänen olisi pitänyt näyttää sota-arpensa.
Juuri niin.
Näyttihän hän. -Ei näyttänyt.
Kukaan ei nähnyt niitä.
Oliko tämä pilkkaa? -Oli!
Hän oli vihollisenne ennen kuin sai vallan käsiinsä.
Hän puhui oikeuksianne vastaan.
Halveksiko hän teitä, kun hän kaipasi tukeanne?
Ja eikö halveksunta aiheuta ruhjeita, kun hänellä on valta satuttaa?
Kyllä!
Sitä ei ole vahvistettu!
Voimme vielä kieltää hänet.
Sen teemme. Kerään 500 puoltoääntä.
Kerään toiset 500 ja heidän ystävänsä. -Hyvä!
Ilmoittakaa kaikille, että heidän valitsemansa konsuli vie vapautenne.
Kootkaa kaikki ja perukaa tietämättömyydenaiheuttama vaalitulos.
Pakottakaa esille vanha viha teitä kohtaan.
Menkää senaattiin, kun nimiä on tarpeeksi.
Aufidius kokoaa armeijaa? -Niin..
Näitkö hänet? -Hän on Antiumissa.
Puhuiko hän minusta? -puhui.
Mitä? -Siitä, miten usein olette taistelleet.
Ja siitä, että olette hänen suurin vihamiehensä.
Hän siis asuu Antiumissa. -Niin..
Kohtaisin hänen vihansa mielelläni.
Tule. Rooma tarvitsee tukeamme.
Tässä ovat kansan tribuunit, tavallisen ihmisen kielet.
Seis. -Mitä nyt?
On vaarallista jatkaa. -Mistä on kyse?
Asianne? -Tukevatko kansa ja aateliset häntä?
Eivät. -Lastenko ääniä keräsin?
Antakaa tietä. -Kansa on häntä vastaan.
Onko tämä laumanne? -Rauhallisesti.
Kansan mukaan pilkkasitte heitä aatelisten imartelijoiksi.
Tuohan on vanha juttu.
Näytitte sitä puolta liikaa.
Jos haluatte päästä ohi, olkaa ystävällinen.
Rauhoittukaa. -Kansaa on käytetty hyväksi.
Pidän puheeni. -Ei nyt!
Ei tässä ilmapiirissä.
Rakkaat ystävät, pyydän heiltä anteeksi.
Tietäköön muuttuva ja pahalta haiseva massa, etten imartele heitä.
Siten he satuttavat itseään.
Vielä kerran. Rauhoittelemalla kansaa vahingoitatte senaattia.
Olemme itse aiheuttaneet tämän kapinoinnin -
antamalla heidän seurustella kanssamme-
niiden harvojen,joilla on valtaa.
Se valta on annettu kerjäläisille.
Riittää. -Älkää puhuko enempää.
Puhutte kansasta kuin olisitte ankara jumala -
ettekä kuolevainen. -Kerrotaan kansalle.
Jos olisin kärsivällinen, tekisin niin.
Se ajatus on myrkky siellä, missä se on, ei muualla.
Kuulkaa, miten itsevarmasti tämä jätti kääpiöiden keskellä puhuu.
Meneekö kansan ääni puhujalle?
Kerron syyni, joka on arvokkaampi heidän ääniään.
Sehän on konsulien perusta. Sieluani särkee tieto-
että kun kaksi valtaa kohtaa, toinen ei ole toista vahvempi.
Kuinka pian sekasorto vallitsee heidän välillään ja tuhoaa molemmat?.
Vedämme asemamme lokaan.
Olkoon huolenaiheemme pelko -
että pian senaatin portit murtuvat, ja korpit alkavat nokkia kotkia.
Nyt riittää. -Menette liian pitkälle.
Petturin sanoja. Hän joutukoon vastuuseen!
Halveksittava rakki!
Maanpetturi! -Tuoko muka konsuli?
Ottakaa hänet kiinni! Ulos, vanha vuohi.
Kunnioitusta molemmin puolin.
Ei!
Tässä on mies, joka haluaa viedä kaiken valtanne.
Pian menetätte kaikki oikeutenne!
Marcius vie ne teiltä!
Marcius, jonka juuri valitsitte konsuliksi!
Mitä on kaupunki ilman kansaa?
Totta! Kansa tekee kaupungin!
Julistamme täten kansan puolesta -
että Marcius ansaitsee välittömän kuoleman.
Ottakaa hänet kiinni. -Ei, kuolen tähän.
Menkää kotiinne! Menkää. Tämä on viimeinen mahdollisuus.
Tulkaa mukaamme.
Tiedän konsulin arvon, joten voinko nimetä hänen vikansa?
Minkä konsulin?
Konsuli Coriolanuksen. -Hänkö konsuli?
Lain mukaan hän kuolee tänään.
Hän on sairaus,josta on päästävä.
Vain yksi hänen jäsenistään on sairas.
Olisi helppoa leikata se irti ja parantaa hänet.
Mitä hän on tehnyt ansaitakseen kuoleman?
Tappanut vihollisiamme?
Vuodattanut vertaan maansa vuoksi.
Puhdasta törkyä. -Riittää!
Miettikää tätä.
Hän on käynyt sotaa siitä asti, kun jaksoi miekan vetää.
Häntä ei ole koulutettu diplomaattien kieleen.
Antakaa minun hakea hänet vastaamaan teoistaan lain mukaisesti.
Rauhassa, mutta mitä vakavimmin.
Se olisi inhimillisintä. -Menenius.
Toimi siis kansanedustajana.
Jos et tuo Marciusta, noudatamme ensimmäistä suunnitelmaa.
Tuon hänet teille.
Vetäköön korvani irti ja uhatkoon kuolemalla.
En muuta mieltäni!
Marcius. -Äitini ei hyväksy minua enää.
Puhun sinusta. Miksi haluat minun olevan lauhkeampi?
Teeskentelisinkö jotain, mitä en ole?
Pyydä minua esittämään sitä, mikä olen.
Hyvä herra.
Olisin halunnut sinun käyttävän valtaasi ennen kuin se katoaa.
Päästä irti!
Olisit kelvannut omana itsenäsi, jos olisit yrittänyt vähemmän.
Hirteen vain! -Ja poltettavaksi.
Olet aina ollut liian karkea. Palaa korjaamaan tilanne.
Sitä ei voi korjata, ellei kaupunkimme tuhoudu.
Pyydän sinua kysymään neuvoa.
Oma sydämeni on yhtä sopeutumaton kuin omasi.
Mutta aivoni johtavat minut käyttämään vihaa hyödykseni.
Hyvin sanottu. -Mitä teen?
Palaa tribuuniin. -Ja sitten?
Kadu sanojasi. -Heidän edessäänkö?
En pysty siihen edes jumalten edessä.
Olet liian ehdoton.
Olen kuullut sinun sanovan, että kunnia ja politiikka lietsovat sotaa-
kuin erottamattomat ystävät.
Miksi painostat tällä?
Sinun täytyy nyt puhua kansalle.
Et saa puhua omien mieltymystesi mukaan -
vaan sanoilla,jotka pannaan suuhusi.
Puhut sanoja, jotka eivät ole sydämesi mukaisia.
Kieltäisin oman luontoni ylpeästi -
jos tulevaisuuteni ja ystäväni olisivat pelissä.
Puhun vaimonasi, poikanasi, senaattina, vanhimpina -
ja sinuna.
Pyydän sinua. Mene heidän luokseen, ole heidän kanssaan -
ja sano, että olet heidän soturinsa.
Olet kasvanut taisteluissa, joten et osaa pehmeää tapaa-
pyytää heidän anteeksiantoaan.
Panet itsesi peliin.
Tästä lähin kuulut heille.
Se täytyy tehdä. Heidän sydämensä olivat sinun.
Pyydän, alistu heidän valtaansa.
Nyt vaaditaan suuria ponnisteluja.
Puolustatte itseänne rauhallisesti tai olemalla poissa.
Vain rehellistä puhetta.
Se onnistuu,jos hän pystyy hillitsemään itsensä.
Sinun on pystyttävä.
Sinä teet sen.
Sano, että teet sen ja aloita.
Pitääkö kieleni taipua valheeseen, jota sydämeni ei hyväksy?.
Teen sen sitten.
Häipyköön oma luonteeni ja antakoon tilaa itseään kauppaavalle.
Kerjäläisen kieli liikkukoon huulteni välissä.
En suostu siihen. Ellen lakkaa kunnioittamasta omaa totuuttani -
ja pakota ruumistani opettamaan sielulleni perusasioita.
Kuten haluatte.
Armon anominen on liian nöyryyttävää. Tuhoutukoon kaikki.
Anna äitisi tuntea ylpeytesi ennemmin kuin vaarallisen voimasi.
Pilkkaan kuolemaa siinä missä sinäkin. Tee kuten tahdot.
Imit urheutesi minusta.
Ylpeys on oma aikaansaannoksesi. -Rauhoitu, äiti. Minä menen.
Älä säti minua enää. Minä menen.
Palaan konsuliksi.
Älä epäile kieleni kykyjä.
Seuraa sydäntäsi.
Hänellä on tyrannin valta.
Jos hän välttelee, muistuta häntä vihasta kansaa kohtaan.
Onko sinulla luettelo kaikista äänistä?
Tässä näin.
Kansa kuulee: "Tapahtukoon näin lain nimessä"-
ja kuolema, sakot tai karkotus.
Heidän tulee vaatia samaa rangaistusta kuin minä.
Ilmoitamme kaikille.
Jumala teitä varjelkoon.
Kansa tekee kaupungin!
Älä anna raivon kuulua puheistasi. Ole rauhallinen.
Kunnianarvoisat jumalat...
Kunnianarvoisat jumalat suojelevat Roomaa ja tätä tuomioistuinta.
Täyttäkää meidät rakkaudella.
Tuokaa temppeliimme rauha kaduilla riehuvan sodan sijaan.
Aamen.
Jalo toive. -Pitääkö minun vastata kysymyksiin?
Päätetäänkö kaikesta täällä? -Antaudut kansan tuomittavaksi.
Kyllä!
Olen tyytyväinen. -Kuulkaa. Hän on tyytyväinen.
Ottakaa huomioon hänen sotasaavutuksensa.
Miettikää hänen arpiaan, jotka ovat kuin kirkkomaan hautoja.
Pelkkiä naarmuja ja naurua herättäviä arpia.
Miettikää vielä, että hän ei puhu kansalaisena vaan sotilaana.
Älkää huomioiko karkeaa puhetta -
koska sellainen on vain sopivaa soturille.
Mitä tämä on? Minut valitaan konsuliksi -
vain jotta virka voidaan ottaa pois kunniani kera?
Teitä syytetään Rooman vallananastusyrityksestä -
ja kansan pettämisestä, koska tavoitteenne oli tyrannia.
Petturi!
Muistakaa lupauksenne.
Manalan tuli palaa kansan parissa.
Kutsukaa vain petturiksi, pahat kielet! -Kuulitteko?
Petturi!
Hän on palvellut Roomaa hyvin...
Mitä te siitä tiedätte? -Paljonkin.
Tekö? -Tämänkö lupasitte äidillenne?
En tiedä enää. Vaatikoon kuolemaa, karkotusta, ruoskintaa.
En osta heidän armoaan yhdellä hyvällä sanalla.
Kansan nimeen ja tämän tribuunin valtuudella -
hänet karkotetaan kaupungista välittömästi.
Kansan nimissä sanon, olkoon niin.
Olkoon niin!
Hänet karkotetaan! Olkoon niin!
Olkoon niin.
Kuunnelkaa, tribuuni ja ystävät.
Tuomio on annettu. -Antakaa minun puhua.
Olkoon niin! -Olen ollut konsuli -
ja ruumiissani näkyvät Rooman vihollisten keihäänjäljet.
Hän ei voi sanoa enää mitään. Kansan ja maan petturi on karkotettu.
Olkoon niin!
Te ulvovat rakit-
joiden mädän suon hajuista hengitystä vihaan!
Arvostan rakkauttanne hautaamattomien miesten kuolleina ruumiina -
jotka pilaavat hengitysilmani.
Karkotan teidät!
Saatte elää loppuikänne epävarmuudessa.
Saakoon jokainen epävarma huhu sydämenne värisemään.
Saakoon vihollisenne lakin heilautuksella -
teidät vaipumaan epätoivoon.
Olkoon teillä vastakin valta karkottaa suojelijanne-
tietämättömyydellänne, joka ei käsitä ennen kuin tuntee -
ja joka saa teidät epäilemään itseänne.
Se ajaa teidät jonkin valtakunnan vallan alle-
hävinneinä ilman taistelua.
Halveksittavaa.
Kaupungillenne.
Käännän teille selkäni.
Muualtakin löytyy elämää.
Kansan vihollinen on poissa!
Ei, äiti. Missä on muinainen rohkeutesi?
Olet liian ehdoton.
Ei, äiti. Minua rakastetaan., kun olen poissa.
Kuljen yksin kuin yksinäinen lohikäärme.
Jumalat suojelkoon teitä. -Onnistunut päivä.
Jumalten suojelusta.
Onnellisempia aikoja. -Aivan.
Onnistunut päivä.
Hänen äitinsä lähestyy. -Vältellään häntä. Hän on vihainen.
Tervehdys. Toivon teille kaikkia jumalien vitsauksia.
Aiotteko lähteä? -Te jäätte myös.
Kunpa voisin sanoa saman miehelleni.
Oletteko hulluja? -Olemme. Onko se häpeä?
Kuuntele, houkka. Karkotitte miehen -
joka on vastaanottanut iskuja Rooman puolesta.
Siunattu taivas!
Enemmän iskuja kuin teiltä löytyy sanoja.
Kaikki Rooman tähden.
Silti hän lähti. Sinäkin jäät.
Toivon, että poikani päätyy Arabiaan -
miekka kädessään ja edessään te ja kaltaisenne.
Entä sitten?
Hän tekee lopun perheestänne! -Äpäriä myöten.
Rauhoittukaa.
Jätämme teidät.
Miksi jäisimme mieltä vailla olevan herjattaviksi?
Toivon, ettei jumalilla ole muuta tekemistä-
kuin vahvistaa kiroukseni.
Jos tapaisin heidät kerran päivässä, saisin puhdistettua sydämeni -
sitä painavista valheista.
Ajoitte heidät pois, ja siihen teillä oli syy.
Syöttekö päivällistä kanssani? -Viha on lihaani.
Ruokin sillä itseäni -
ja näännyn olemalla syömättä.
Aufidius.
Kenraali.
Mistä olet tulossa?
Nimesi.
Puhu. Mikä nimesi on?
Nimeni on karkea volskien korvissa ja hermostuttaa sinut.
Sano se. Mikä on nimesi?
Ulkonäkösi on synkkä. Kuka olet?
Tunnistatko minut nyt? -En.
Nimesi. -Nimeni -
on Gaius Marcius-
ja olen aiheuttanut näkyvissäsi oleville volskeille kärsimystä-
ja tuskaa.
Siitä sukunimeni. Coriolanus.
Vain se nimi on jäljellä.
Julma ja kateellinen kansa on hylännyt minut-
vienyt muut nimeni ja ajaneet minut Roomasta orjien huutojen säestyksellä.
Tämä äärimmäinen tapahtuma toi minut luoksesi -
mutta en toivo henkeni pelastamista.
Sillä jos pelkäisin kuolemaa, olisin vältellyt sinua kaikkein eniten.
Seison edessäsi vain kiusatakseni niitä,jotka minut karkottivat.
Taistelen pahansuopaa maatani vastaan kaikkien demonien voimin.
Jos et uskalla lähteä tähän -
paljastan kurkkuni sinulle ja ilkeämielisyydellesi.
Jos et katkaise sitä, osoitat olevasi hölmö-
koska olen aina seurannut sinua vihaten -
ja toivoen sinulle häpeää.
Jos en siis voi palvella sinua.
Marcius.
Jokainen sanasi on niittänyt sydämestäni vanhan kateuden juuria.
Anna minun kietoa käteni ympärillesi.
Sanon sinulle -
että rakastan neitoa, jonka nain,ja se on taivahan tosi.
Kun näen sinut siinä, sinä jalo mies -
tanssii sydämeni kiivaammin -
kuin kantaessani häntä ensimmäistä kertaa kynnyksen yli.
Ja kerronpa sinulle myös syyn siihen.
Olet päihittänyt minut kaksitoista kertaa.
Olen sen jälkeen joka yö uneksinut siitä kohtaamisestamme.
Kunnioitettu Marcius.
Vaikka karkottamisesi olisi ainoa syy vihata Roomaa-
keräisimme voimamme, hyökkäisimme siihen kiittämättömään kaupunkiin -
ja valtaisimme sen kuin tulva.
Ota ystävällisiä senaattoreitamme kädestä.
Jumalat ovat siunanneet minua.
Mahtava herrani.
Jos haluat johtaa omaa kostoasi -
saat puolet joukoistani -
ja hyökkää parhaiden taitojesi mukaan.
Tunnet parhaiten oman maasi vahvuudet ja heikkoudet.
Jos haluat, voit vain koputtaa portille tai tunkeutua kaukaisiin paikkoihin -
pelottaaksesi heitä ennen kuin tuhoat heidät.
Onko siellä Menenius? -Onpa hyvinkin.
Hän on pehmentynyt. Tervehdys. -Tervehdys teille molemmille.
Vain hänen ystävänsä kaipaavat Coriolanusta.
Kaikki on hyvin. Hänen olisi kannattanut vain pysyä rauhallisena.
Missä hän on?
Minä, hänen äitinsä tai hänen vaimonsa emme ole kuulleet mitään.
Gaius Marcius oli hyvä soturi -
mutta julkea, ylpeä, kunnianhimoinen ja itserakas.
En ole samaa mieltä. -Rooma on turvassa ilman häntäkin.
VIIMEISIMMÄT UUTISET
Tietojemme mukaan kaksi volski- armeijaa kulkee Rooman maaperällä -
kylväen tuhoa ja janoten sotaa.
Se on Aufidius. Hän hyökkää kuultuaan Marciuksen karkotuksesta.
Mitä Marciuksesta? -Volskit eivät uskalla hyökätä tänne.
Eivätkö? Meillä on todisteita päinvastaisesta.
Aateliset kokoontuvat senaatissa.
Uusimmat uutiset muuttavat heidän mielipiteitään..
Ensimmäinen raportti on vahvistettu, ja tänne tulvii lisää uutisia.
Aufidiuksen kanssa hyökkää Marcius.
Hän johtaa vierasta valtaa Roomaa vastaan ja vannoo kostoa.
Gaius Marciuksen johtama hirveä armeija -
ja Aufidiuksen tuki povaavat väkivaltaisia aikoja.
He ovat jo valloittaneet ja polttaneet kaiken tieltään.
Marcius on yhteistyössä volskien. kanssa. Hän on heidän jumalansa.
Hän johtaa heitä kuin perhosia jahtaavia poikia.
Vieläkö he lentävät roomalaisen luo? -En tiedä hänen taioistaan -
mutta sotilaat siunaavat hänen avullaan ruoan.
He puhuvat hänestä ja kiittävät häntä.
Teidän varjonne alkaa häipyä.
Hän on entistä ylpeämpi jopa minusta -
vaikka halatessani häntä en olisi pystynyt sitä arvaamaan.
Mitä luulette, pystyykö hän valtaamaan Rooman?
Hän nappaa Rooman kuin kalasääski kalan.
Hän voittaa pelkällä vaistolla.
Tekipä ylpeys, huono arvostelukyky tai luonne-
hänestä pelätyn, vihatun ja karkotetun -
meidänkin hyveemme arvostellaan samalla tavalla ajan kuluessa.
Tuli karkottaa tulen, keihäs toisen keihään -
oikeus kumoaa toisen oikeuden -
ja vahvuutemme kumoavat toisensa.
Kun olet vallannut Rooman -
olet köyhin meistä kaikista.
Pian sen jälkeen olet minun.
En lähde. -Menenius hyvä...
Mene sinä,joka karkotit hänet. Putoa polvillesi hänen teltallaan -
ja ano häneltä armoa.
Hän ei tuntunut tunnistavan minua.
Muistutin ystävyydestämme ja yhdessä vuotamastamme verestä.
Hän ei vastannut nimeen Coriolanus.
Hän kielsi kaikki nimensä.
Hän oli -
tavallaan ei mitään.
Hän haluaa olla nimetön -
kunnes on takonut itselleen uuden nimen liekehtivän Rooman tulessa.
Jos et auta...
Jos puhut maanmiehellemme, hän pysähtyy varmemmin kuin armeijan edessä.
En sekaannu tähän. -Mene hänen luokseen.
Mitä teen? -Katso, voittaako rakkautesi Roomaan.
Jos Marcius palauttaa minut kuten Tituksen, uskomatonta, mitä sitten?
Rooma kiittää sinua hyväntahtoisuudestasi.
Tiedät, miten hänestä saa ystävän etkä erehdy siinä.
Minä teen sen.
Uskon hänen kuuntelevan.
Hän ei koskaan kuuntele. -Eikö?
Sanon teille, hän istuu kullassa -
ja hänen silmänsä palavat punaisina polttaakseen Rooman.
Jumalat kokoontuvat toivottaakseen sinulle menestystä-
eivätkä he rakasta sinua yhtään vähempää kuin vanha ystäväsi Menenius.
Marcius.
Aiotte sytyttää meidät tuleen.
Ymmärrätte kai -
että tulen tukahduttamiseen on vettä.
En halunnut tulla, mutta minua pidetään ainoana,jota kuuntelette.
Minut lähetettiin matkaan surullisin mielin-
pyytämään, että armahtaisit Rooman.
Häivy. -Mitä tarkoitat?
Vaimo, äiti, lapsi. En tunne heitä.
Minun asiani on palvella toisia.
Herra... -Lähde siksi pois.
En halua kuulla sanaakaan suustasi.
Tämä Marcius on muuttunut miehestä lohikäärmeeksi.
Hänellä on siivet.
Hän on muutakin kuin ryömivä otus.
Hänessä on yhtä vähänarmoa kuin urostiikerissä on maitoa.
CORIOLANUS JA AUFIDIUS
ALOITTAVAT ROOMAN VALTAUKSEN
Herrani ja mieheni.
Nämä silmät eivät ole samat kuin Roomassa.
Meidät lähettänyt suru saa sinut luulemaan niin.
Paras osa lihaani ja vertani, anteeksi tyranniuteni.
Älä sano, että minun tulisi antaa anteeksi roomalaisille.
Suudelma -
pitkä kuin maanpakoni -
ja suloinen kuin kostoni.
Jumalani, hölisen typeriä.
Mitä arvostetuin äiti lähtee tervehtimättä.
Painan polveni maahan. -Nouse ylös.
Vain kivet pehmusteena polvistun eteesi.
Mitä nyt? Polvistutko sinä eteeni? Rangaistun poikasi eteen?
Olet soturini, ja olen vastuussa siitä, mitä olet.
Tässä seisoo huono malli sinusta.
Ajan myötä hän saattaa kasvaa muistuttamaan sinua täysin.
Täyttäköön sotureiden jumala, mielesi jaloilla ajatuksilla-
ja tehköön sinusta haavoittumattoman.
Polvistu, poika. Jopa hän.
Vaimosi, tämä neito ja minä anomme kaikki sinua.
Pyydän sinua, lopeta. Jos kysyisit, muista tämä.
Älä pyydä minua vapauttamaan sotilaita tai myöntymään Rooman tahtoon.
Älä sano,jos vaikutan erilaiselta.
Älä yritä yhdistää vihaani ja kostoani kymiin syihisi.
Nyt riittää.
Sanoit, ettet anna meille mitään.
Pyydämme sinulta vain sitä, jonka jo kielsit. Silti pyydämme vielä.
Jos kiellät vielä, syy on kovasydämisyytesi. Anna meidän puhua.
Kuulkaa tämä, Aufidius ja volskit. En kuule uutisia Roomasta ilman teitä.
Toiveenne?
Jos olisimme hiljaa ja puhumatta, ruumiimme kielisivät-
millaista elämää olemme eläneet lähtösi jälkeen.
Mieti itse -
miten onnettomia olemme, kun tulemme tänne.
Katseesi,jonka pitäisi saada meidät kyynelehtimään onnesta-
ja sydämemme tanssimaan -
saa meidät itkemään ja tärisemään pelosta ja surusta.
Äiti, vaimoja poika joutuvat katsomaan -
kuinka heidän poikansa, miehensä ja isänsä tuhoaa heidän kotimaansa.
Ja saa meidät odottamaan katastrofia.
On aivan sama, kumpi puoli voittaa -
sillä sinua on vieraan vallan edustajana -
kuljetettava kaduillamme voitonmerkkien kera.
Tai sitten tallot voitokkaana maasi raunioissa -
ja mietit sitä, miten vuodatit vaimosija poikasi veren.
Oman itseni takia -
poikani -
en jää odottamaan tämän sodan loppuratkaisua.
Jos et suostu osoittamaan armoa molemmille-
yhden tuhoamisen sijaan-
saat astella äitisi kohdun päällä ennen kuin valtaat oman maasi.
Sen kohdun,joka antoi sinulle elämän. -Ja minun-
joka synnytti sinulle nimeäsi jatkavan pojan.
Minun päältäni et astele.
Karkaan ja odotan, että olen vanhempi.
Sitten haastan sinut taistoon.
Olen istunut liian kauan. -Älä lähdenoin.
Jos pyytäisimme sinua pelastamaan roomalaiset ja tuhoamaan volskit-
joita nyt palvelet, voisit pitää meitä myrkkynä kunniallesi.
Ei. Toivomme, että armahdat heidät-
jotta volskit voivat sanoa osoittaneensa armoa -
ja roomalaiset vastaanottaneet sitä. Silloin molemmilla puolilla-
voidaan hurrata sinua ja kiittää sinua rauhasta.
Puhu minulle, poikani.
Mikset puhu mitään?
Puhu, tyttäreni. Ei hän sinun kyyneleistäsi välitä.
Puhu, poika. Lapsellisuutesi ehkä vetoaa häneen enemmän kuin järkeilymme.
Kukaan ei ole yhtä kiintynyt äitiinsä, mutta silti hän antaa minun höpöttää.
Et ole ikinä osoittanut äitiäsi kohtaan kunnioitusta.
Vaikka hän on lähettänyt sinut sotaan ja ottanut avosylin vastaan kotona -
kunnialla koristeltuna.
Lähetä minut tieheni, jos toiveeni on kohtuuton. Muuten -
et ole rehellinen ja jumalat piinaavat sinua siitä -
että veit minulta joka äidille kuuluvan velvollisuuden.
Alas, hyvät naiset. Häpäistään hänet polvillamme.
Alas.
Tämä on viimeinen kerta. Loppu.
Palaamme kotiin Roomaan ja kuolemme naapuriemme kanssa.
Poika ei pysty sanomaan haluamaansa-
mutta polvistuu ja kohottaa kätensä kumppanuuden merkiksi.
Se antaa anomuksellemme enemmän voimaa kuin sinulla on kieltää se.
Mennään.
Tällä miehellä on volskiäiti.
Hänen vaimonsa on Corioleksessa, ja lapset vain muistuttavat häntä.
Lähetä meidät matkoihimme. Olen hiljaa, kunnes Rooma on liekeissä.
Sitten puhun vähän.
Äiti.
Mitä olet tehnyt?
Katso.
Taivaat avautuvat.
Jumalat katsovat-
tätä luonnotonta näkyä ja nauravat.
Äitini.
Äiti.
Olet voittanut Roomalle iloisen voiton.
Mutta poikasi, usko minua-
usko todella...
Voitit poikasi mitä vaarallisimmalla tavalla.
Ehkä jopa kuolettavalla.
Tulkoon mitä tulee.
Aufidius.
En voi jatkaa sotaa, mutta lopetan rauhaan.
Jos olisit minun sijassani, etkö olisi kuunnellut äitiäsi?
Tai tehnyt hänen tahtonsa mukaan?
Jopa minä liikutuin.
Uskon sen, eikä kyse ole pikkuasiasta-
kun silmäni hikoilevat myötätuntoa.
Hyvä herra. Millaisen rauhan solmit?
Kerro minulle.
RAUHANSOPIMUS
ROOMAN TASAVALLAN JA VOLSKIN KANSAN VÄLILLÄ
Rooma ei ole koskaan nähnyt iloisempaa päivää.
Ei edes silloin, kun tarkiinit kukistettiin.
Meillä kaikilla on syytä kiitollisuuteen.
Tässä on suojelijamme ja Rooman pelastaja.
Kuinka kenraali voi?
Kuten mies, joka tuhoutuu oman tahtonsa kautta.
Sotilaat ovat epävarmoja, kun välillänne on epäselvyyksiä.
Toisen kaatuminen hälventää sen. -Tiedän.
Suunnitelmani vaikutti järkevältä.
Kasvatin hänet ja panttasin kunniani hänen totuuttaan vastaan.
Hän oli niin sen lumoissa, että kasteli kasvejaan imartelun kasteella.
Siten hän vietteli ystäväni.
Loppua kohden olin enemmän seuraaja kuin kumppani.
Hän osti uskollisuuteni kuin olisin ollut palkkasoturi.
Niin hän teki,ja armeija ihaili sitä.
Viimein hänen piti vallata Rooma ja meidän piti saada kunniaa...
Siinä se oli. Siksi ulotan rönsyni hänen päälleen.
Muutaman valhetta halvemman naisenkyyneleen takia -
hän myi hankkeeseemme käytetyn veren ja hien.
Siksi hänen täytyy kuolla.
Hänen kaaduttuaan olen uusi mies.
Hiljaa.
Palaan sotilaanasi.
Maani rakkaus ei vaikuta minuun enää -
ja olen valmis komentoosi.
Solmimamme rauha on yhtä häpeällinen volskeille ja roomalaisille.
Sano petturille, että hän käytti väärin valtaansa.
Petturilleko? Mitä nyt?. -Petturille, Marcius.
Marcius? -Niin.
Gaius Marcius.
Luulitko, että kunnioitan sinua varastetulla nimellä Coriolanus?
Hän on pettänyt asianne parin suolaisen vesipisaran tähden -
ja vienyt teiltä teidän Roomanne.
Sanoin todella teidän Roomanne.
Hän rikkoi valansa vaimonsa ja äitinsä takia -
kuin mädän silkin.
Tämä sotakonsuli ei koskaan myöntänyt, että pari lapsenpiian kyyneltä-
sai hänet antamaan pois voittonne.
Kuuletko, Mars? -Älä puhu jumalista, itkevä poika.
Valehtelija. Olet saanut sydämeni kuohumaan yli.
Poika. Senkin orja.
Leikatkaa minut palasiksi, volskit. Miehet ja nuorukaiset.
Iskekää miekkanne minuun. Poika?
Jos olisit lukenut historiasi oikein -
tietäisit, että siellä se on. Kuin kotka kyyhkynpesässä -
minä yksin lahtasin volskit Corioleksessa.
Tein sen yksin!
Poika?
Sen vuoksi hänen on kuoltava.